Населення Ісландії
Населення Ісландії ![]() | |
---|---|
![]() Ріст чисельності населення країни | |
Чисельність | 331,9 тис. осіб |
Густота | 3,3 особи/км² |
Коефіцієнт міграції | 4,43 ‰ |
Природний рух | |
Природний приріст | ▲1,21 % |
Народжуваність | 13,91 ‰ |
Фертильність | 2,02 дітей на 1 жінку |
Смертність | 6,28 ‰ |
Смертність немовлят | 2,06 ‰ |
Вікова структура | |
• до 14 років | 20,43 % |
• 15–64 років | 65,79 % |
• старіші за 65 років | 13,78 % |
Середня тривалість життя | 82,97 року |
• чоловіків | 80,81 року |
• жінок | 85,22 року |
Статева структура | |
загалом | 1,01 чол./жін. |
при народженні | 1,05 чол./жін. |
до 15 років | 1,05 чол./жін. |
15–64 років | 1.01 чол./жін. |
після 65 років | 0,88 чол./жін. |
Етнічні групи | |
Нація | ісландці |
Найбільший етнос | ісландці |
Нацменшини | - |
Мови | |
Офіційна | ісландська |
Також у побуті | англійська |
Населення Ісландії. Чисельність населення країни 2015 року становила 331,9 тис. осіб (179-те місце у світі)[1]. Чисельність ісландців стабільно збільшується, народжуваність 2015 року становила 13,91 ‰ (140-ве місце у світі), смертність — 6,28 ‰ (155-те місце у світі), природний приріст — 1,21 % (100-те місце у світі) .
Ісландія була заселена у IX—X століттях і з тих пір її населяли переважно нащадки перших поселенців; пізніша імміграція на острів була обмежена. До середини XX століття більшість населення жило на ізольованих фермах. В історії країни неодноразово відбувалися різкі скорочення числа жителів через епідемії, виверження вулканів, землетрусів і голоду. У XX столітті спостерігалися постійний приріст населення (1,5% на рік) і міграція сільських жителів до міст. На початку XXI століття 95% жителів живуть в містах і селищах. У північній частині країни поселення зосереджені уздовж узбережжя й у долинах річок. 20% території Ісландії заселене.
Народжуваність у Ісландії, станом на 2015 рік, дорівнює 13,91 ‰ (140-ве місце у світі)[1]. Коефіцієнт потенційної народжуваності 2015 року становив 2,02 дитини на одну жінку (119-те місце у світі)[1]. Середній вік матері при народженні першої дитини становив 27 року (оцінка на 2011 рік)[1].
Смертність у Ісландії 2015 року становила 6,28 ‰ (155-те місце у світі)[1].
Природний приріст населення в країні 2015 року становив 1,21 % (100-те місце у світі)[1].
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/a/a8/Population_pyramid_of_Iceland_2016.png/220px-Population_pyramid_of_Iceland_2016.png)
Середній вік населення Ісландії становить 36,3 року (72-ге місце у світі): для чоловіків — 35,7, для жінок — 36,9 року[1]. Очікувана середня тривалість життя 2015 року становила 82,97 року (6-те місце у світі), для чоловіків — 80,81 року, для жінок — 85,22 року[1].
Вікова структура населення Ісландії, станом на 2015 рік, виглядає таким чином:
- діти віком до 14 років — 20,43 % (34 653 чоловіки, 33 161 жінка);
- молодь віком 15—24 роки — 14,03 % (23 661 чоловік, 22 914 жінок);
- дорослі віком 25—54 роки — 40,09 % (67 183 чоловіки, 65 871 жінка);
- особи передпохилого віку (55—64 роки) — 11,67 % (19 502 чоловіка, 19 230 жінок);
- особи похилого віку (65 років і старіші) — 13,78 % (21 344 чоловіки, 24 399 жінок)[1].
Коефіцієнт шлюбності, тобто кількість шлюбів на 1 тис. осіб за календарний рік, дорівнює 4,9; коефіцієнт розлучуваності — 1,8; індекс розлучуваності, тобто відношення шлюбів до розлучень за календарний рік — 37 (дані за 2010 рік)[2]. Середній вік, коли чоловіки беруть перший шлюб, дорівнює 34,6 року, жінки — 32,7 року, загалом — 33,7 року (дані за 2011 рік)[3].
Густота населення країни 2015 року становила 3,3 особи/км² (233-тєє місце у світі)[1]. Населення острова майже повністю міське, більша частина якого проживає в столиці Рейк'явіку, або навколо нього; невеликі агломерації розташовані уздовж західного й північного узбережжя. Близько 60 % жителів зосереджено в південно-західній частині країни.
Ісландія надзвичайно урбанізована країна. Рівень урбанізованості становить 94,1 % населення країни (станом на 2015 рік), темпи зростання частки міського населення — 1,25 % (оцінка тренду за 2010—2015 роки)[1]. Населені пункти розташовані головним чином уздовж узбережжя й у глибині фіордів. У центральній частині острова зустрічаються лише хутори (по 20—30 чоловік); більшість же проживає в містах і рибальських селищах.
Головні міста держави: Рейк'явік (столиця) — 184,0 тис. осіб (дані за 2014 рік), що становить приблизно 40% населення країни; Акурейрі, Коупавоґур, Гапнарфіордюр, Ісафіордюр, Еїльстадір, Хебн, Сіглюфіордюр, Вестманнаеяр[1].
№ | Назва | Регіон | Населення | ||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
![]() Рейк'явік Коупавоґур |
1 | Рейк'явік | Гефюдборгарсвайдід | 128 793 | Гапнарфіордюр ![]() Рейк'янесбаїр | ||||
2 | Коупавоґур | Гефюдборгарсвайдід | 36 975 | ||||||
3 | Гапнарфіордюр | Гефюдборгарсвайдід | 29 799 | ||||||
4 | Рейк'янесбаїр | Судурнес | 18 920 | ||||||
5 | Акурейрі | Нордурланд-Ейстра | 18 925 | ||||||
6 | Ґардабаїр | Гефюдборгарсвайдід | 16 299 | ||||||
7 | Мосфельсбаїр | Гефюдборгарсвайдід | 11 463 | ||||||
8 | Арборг | Судурланд | 9 485 | ||||||
9 | Акранес | Вестурланд | 7 411 | ||||||
10 | Ф'ярдабіггд | Аустурланд | 5 070 |
Річний рівень імміграції 2015 року становив 4,43 ‰ (29-те місце у світі)[1]. Цей показник не враховує різниці між законними і незаконними мігрантами, між біженцями, трудовими мігрантами та іншими.
У країні мешкає 131 особа без громадянства[1].
Ісландія є членом Міжнародної організації з міграції (IOM)[4].
Головні етноси країни: гомогенна суміш нащадків скандинавів і кельтів — 94 %, іноземного походження — 6 % населення[1].
Офіційна мова[5]: ісландська. Інші поширені мови: англійська, скандинавські мови, німецька. Ісландія, як член Ради Європи, 7 травня 1999 року підписала, але не ратифікувала Європейську хартію регіональних мов[6].
Головні релігії й вірування, які сповідує, і конфесії та церковні організації, до яких відносить себе населення країни: лютеранство (Церква Ісландії — державна церква) 73,8 %, римо-католицтво — 3,6 %, Вільна церква Рейк'явіка — 2,9 %, Вільна церква Гапнарфіордюра — 2 %, незалежна конгрегація — 1 %, п'ятидесятництво — 3,9 %, не сповідують жодної — 5,6 %, не визначились — 7,2 % (станом на 2015 рік)[1].
Рівень письменності 2015 року становив 99 % дорослого населення (віком від 15 років): 99 % — серед чоловіків, 99 % — серед жінок. Державні витрати на освіту становлять 7 % ВВП країни, станом на 2011 рік (14-те місце у світі)[1]. Середня тривалість освіти становить 19 років, для хлопців — до 18 років, для дівчат — до 20 років (станом на 2012 рік).
Забезпеченість лікарями в країні на рівні 3,48 лікаря на 1000 мешканців (станом на 2012 рік)[1]. Забезпеченість лікарняними ліжками в стаціонарах — 3,2 ліжка на 1000 мешканців (станом на 2012 рік)[1]. Загальні витрати на охорону здоров'я 2014 року становили 8,9 % ВВП країни (38-ме місце у світі)[1].
Смертність немовлят до 1 року, станом на 2015 рік, становила 2,06 ‰ (223-тє місце у світі); хлопчиків — 2,2 ‰, дівчаток — 1,91 ‰[1]. Рівень материнської смертності 2015 року становив 3 випадків на 100 тис. народжень (177-ме місце у світі)[1].
Ісландія входить до складу ряду міжнародних організацій: Міжнародного руху (ICRM) і Міжнародної федерації товариств Червоного Хреста і Червоного Півмісяця (IFRCS), Дитячого фонду ООН (UNISEF), Всесвітньої організації охорони здоров'я (WHO).
Кількість хворих на СНІД невідома, дані про відсоток інфікованого населення в репродуктивному віці 15—49 років відсутні[1]. Дані про кількість смертей від цієї хвороби за 2014 рік відсутні[1].
Частка дорослого населення з високим індексом маси тіла 2014 року становила 23,9 % (76-те місце у світі)[1].
Доступ до облаштованих джерел питної води 2015 року мало 100 % населення в містах і 100 % в сільській місцевості; загалом 100 % населення країни[1]. Відсоток забезпеченості населення доступом до облаштованого водовідведення (каналізація, септик): у містах — 98,7 %, у сільській місцевості — 100 %, загалом по країні — 98,8 % (станом на 2015 рік)[1]. Споживання прісної води, станом на 2005 рік, дорівнює 0,17 км³ на рік, або 539,2 тонни на одного мешканця на рік: з яких 49 % припадає на побутові, 8 % — на промислові, 42 % — на сільськогосподарські потреби[1].
Співвідношення осіб, що в економічному плані залежать від інших, до осіб працездатного віку (15—64 роки) загалом становить 51,6 % (станом на 2015 рік): частка дітей — 30,8 %; частка осіб похилого віку — 20,8 %, або 4,8 потенційно працездатного на 1 пенсіонера[1]. Загалом ці показники характеризують рівень затребуваності державної допомоги в секторах освіти, охорони здоров'я і пенсійного забезпечення, відповідно. Дані про відсоток населення країни, що перебуває за межею бідності, відсутні. Дані про розподіл доходів домогосподарств у країні відсутні[1].
Станом на 2016 рік, уся країна була електрифікована, усе населення країни мало доступ до електромереж[1]. Рівень проникнення інтернет-технологій надзвичайно високий. Станом на липень 2015 року в країні налічувалось 326 тис. унікальних інтернет-користувачів (141-ше місце у світі), що становило 98,2 % загальної кількості населення країни[1].
Загальні трудові ресурси 2015 року становили 190,500 осіб (175-те місце у світі)[1]. Зайнятість економічно активного населення у господарстві країни розподіляється таким чином: аграрне, лісове і рибне господарства — 4,8 %; промисловість і будівництво — 22,2 %; сфера послуг — 73 % (2008)[1]. Безробіття 2015 року дорівнювало 3,8 % працездатного населення, 2014 року — 3,6 % (33-тє місце у світі); серед молоді у віці 15—24 років ця частка становила 9,8 %, серед юнаків — 12,9 %, серед дівчат — 6,6 % (85-те місце у світі)[1].
Згідно зі щорічною доповіддю про торгівлю людьми (англ. Trafficking in Persons Report) Управління з моніторингу та боротьби з торгівлею людьми Державного департаменту США, уряд Ісландії докладає всіх можливих зусиль у боротьбі з явищем примусової праці, сексуальної експлуатації, незаконною торгівлею внутрішніми органами, законодавство відповідає всім вимогам американського закону 2000 року щодо захисту жертв (англ. Trafficking Victims Protection Act’s), держава перебуває у списку першого рівня[7][8].
-
Країни-донори (червоний) і країни-реципієнти кримінальних потоків (англ.)
-
Глобальна боротьба з торгівлею людьми (англ.)
Статеве співвідношення (оцінка 2015 року):
- при народженні — 1,05 особи чоловічої статі на 1 особу жіночої;
- у віці до 14 років — 1,05 особи чоловічої статі на 1 особу жіночої;
- у віці 15—24 років — 1,03 особи чоловічої статі на 1 особу жіночої;
- у віці 25—54 років — 1,02 особи чоловічої статі на 1 особу жіночої;
- у віці 55—64 років — 1,01 особи чоловічої статі на 1 особу жіночої;
- у віці за 64 роки — 0,88 особи чоловічої статі на 1 особу жіночої;
- загалом — 1,01 особи чоловічої статі на 1 особу жіночої[1].
Населення Ісландії | ||
---|---|---|
Рік | Населення | Зміна |
1950 | 143 000 | — |
1955 | 158 000 | +10.5% |
1960 | 176 000 | +11.4% |
1965 | 192 000 | +9.1% |
1970 | 204 000 | +6.3% |
1975 | 218 000 | +6.9% |
1980 | 228 000 | +4.6% |
1985 | 241 000 | +5.7% |
1990 | 255 000 | +5.8% |
1995 | 267 000 | +4.7% |
2000 | 281 000 | +5.2% |
2005 | 297 000 | +5.7% |
2010 | 318 000 | +7.1% |
Джерело: Відділ соціально-економічних справ секретаріату ООН, 2010 рік[9]. |
Демографічні дослідження у країні ведуться рядом державних і наукових установ:
- .
- ↑ а б в г д е ж и к л м н п р с т у ф х ц ш щ ю я аа аб ав аг ад ае аж аи ак ал ам ан ап ар ас Iceland : [англ.] // The World Factbook. — Washington, D.C. : Central Intelligence Agency, . — Дата звернення: 21 лютого 2017 року. — ISSN 1553-8133.
- ↑ Marriage and divorce statistics : [англ.] // Eurostat, European Commission. — . — Дата звернення: 12 січня 2018 року. — статистика шлюбів і розлучень в Європі.
- ↑ Mean age at first marriage by sex : [англ.] // United Nations Economic Commission for Europe. — Дата звернення: 12 січня 2018 року. — вік першого шлюбу за країною, за статтю.
- ↑ International Organization for Migration : [англ.]. — Дата звернення: 12 січня 2017 року. — країни-члени Міжнародної організації з міграції.
- ↑ Значна кількість держав і територій розрізняють статуси державної, національної і офіційної мов. Державні мови у різних країнах мають різний правовий статус, або його відсутність, сферу застосування. У даному випадку під офіційною мовою розуміється мова, якою користуються державні, адміністративні, інші управлінські органи конкретних територій у повсякденному діловодстві.
- ↑ European Charter for Regional or Minority Languages. The list of signatories. : [англ.] // Council of Europe. — Дата звернення: 12 січня 2017 року. — країни-підписанти Європейської хартії регіональних мов.
- ↑ Trafficking in Persons Report 2013 : [англ.] / Office to Monitor and Combat Trafficking in Persons // U.S. State Department. — . — Дата звернення: 12 січня 2018 року. — щорічна доповідь про моніторинг та боротьбу з торгівлею людьми за 2013 рік.
- ↑ UNODC report on human trafficking exposes modern form of slavery : [англ.] // UNODC. — . — Дата звернення: 12 січня 2018 року. — доповідь про стан боротьби з торгівлею людьми у світі за 2009 рік.
- ↑ ' World Population Prospects: The 2012 Revision : [англ.] : [арх. 30 січня 2018 року] // Department of Economic and Social Affairs of the United Nations Secretariat. — . — Дата звернення: 29 січня 2018 року.
- Атлас. 10—11 клас. Економічна і соціальна географія світу / упорядники : О. Я. Скуратович, Н. І. Чанцева. — К. : ДНВП «Картографія», 2010. — ISBN 978-966-475-639-3.
- Атлас світу / голов. ред. І. С. Руденко ; зав. ред. В. В. Радченко ; відп. ред. О. В. Вакуленко. — К. : ДНВП «Картографія», 2005. — 336 с. — ISBN 9666315467.
- Безуглий В. В. Економічна і соціальна географія зарубіжних країн : Навчальний посібник. — К. : ВЦ «Академія», 2007. — 704 с. — ISBN 978-966-580-239-6.
- Безуглий В. В., Козинець С. В. Регіональна економічна і соціальна географія світу : Навчальний посібник. — видання 2-ге, доп., перероб. — К. : ВЦ «Академія», 2007. — 688 с. — ISBN 966-580-144-9.
- Гудзеляк І. І. Географія населення: Навчальний посібник / І. Гудзеляк. — Л. : Видавничий центр ЛНУ імені Івана Франка, 2008. — 232 с. — ISBN 978-966-613-599-8.
- Дахно І. І. Країни світу: Енциклопедичний довідник / І. І. Дахно, С. М. Тимофієв. — К. : Мапа, 2011. — 606 с. — (Бібліотека нового українця) — ISBN 978-966-8804-23-6.
- Дахно І. І. Економічна географія зарубіжних країн : навчальний посібник. — К. : Центр учбової літератури, 2014. — 319 с. — ISBN 978-611-01-0682-5.
- Джаман В. О. Регіональні системи розселення: демографічні аспекти. — Чернівці : Рута, 2003. — 392 с. — ISBN 9665685988.
- Дорошенко Л. С. Демографія: Навчальний посібник. — К. : МАУП, 2005. — 112 с. — ISBN 966-608-442-2.
- Дубович І. А. Країнознавчий словник-довідник. — 5-те вид., перероб. і доп. — К. : Знання, 2008. — 839 с. — ISBN 978-966-346-330-8.
- Економічна і соціальна географія країн світу. Навчальний посібник / За ред. Кузика С. П. — Л. : Світ, 2002. — 672 с. — ISBN 966-603-178-7.
- Загальна медична географія світу / В. О. Шевченко [та ін.] — К. : [б.в.], 1998. — 178 с.
- Крисаченко В. С. Динаміка населення: Популяційні, етнічні та глобальні виміри. — К. : Видавництво Національного інституту стратегічних досліджень, 2005. — 368 с. — ISBN 966-554-083-1.
- Любіцева О. О., Мезенцев К. В., Павлов С. В. Географія релігій. — К. : АртЕК, 1999. — 504 с. — ISBN 966-505-006-0.
- Масляк П. О. Країнознавство. — К. : Знання, 2007. — 292 с. — (Вища освіта XXI століття)
- Масляк П. О., Дахно І. І. Економічна і соціальна географія світу / П. О. Масляк, І. І. Дахно ; за ред. П. О. Масляка. — К. : Вежа, 2003. — 280 с. — ISBN 966-7091-53-8.
- (рос.) Исландия // Демографический энциклопедический словарь / главн. ред. Валентей Д. И. — М. : Советская энциклопедия, 1985. — 608 с.
- (рос.) Исландия // Страны и народы. Зарубежная Европа. Общий обзор. Северная Европа / Редкол. : В. П. Максаковский, С. А. Токарев (отв. ред.) и др. — М. : «Мысль», 1981. — 269 с. — (Страны и народы) — 180 тис. прим.
- (рос.) Атлас народов мира / Отв. ред. С. И. Брук и В. С. Апенченко. — М. : ГУГК ГГК СССР и Институт этнографии им. Н. Н. Миклухо-Маклая АН СССР, 1964. — 185 с. — 20 тис. прим.
- (рос.) Численность и расселение народов мира. Этнографические очерки / под ред. С. И. Брука. — М. : Издательство АН СССР, 1962. — 487 с.
- (рос.) Лаппо Г. М. География городов: Учебное пособие для географических факультетов вузов. — М. : Туманит, изд. центр ВЛАДОС, 1997. — 476 с. — ISBN 5-691-00047-0.
- (рос.) Урланис Б. Ц. Рост населения в Европе (опыт исчисления). — М. : ОГИЗ-Госполитиздат, 1941. — 436 с.
- (рос.) Ягельский А. География населения. — М. : Прогресс, 1980. — 383 с.
- World Population Prospects : [англ.] // United Nation. Department of Economic and Social Affairs. — демографічні показники населення світу.
- Global Health Observatory : [англ.] // World Health Organization (WHO). — медико-статистичні показники Ісландії.
- At a glance: Iceland. Statistics and Monitoring : [англ.] // UNICEF. — статистичні дані про стан і становище дітей Ісландії.
- Iceland. World Bank Open Data : [англ.] // The World Bank. — статистично-економічні показники Ісландії.
- Iceland. Country Profile : [англ.] // International Labor Organization. — економіко-статистичні показники Ісландії від Міжнародної організації праці.
- United Nations Development Programme nordiske kontor i Danmark : [англ.] // UNDP. — сторінка локального відділення Програми розвитку ООН у Копенгагені.
- United Nations Economic Commission for Europe (UNECE) : [англ.]. — Європейська економічна комісія ООН (ЄЕК ООН).
- World Population Estimates : [англ.] // U.S. Census Bureau. — оцінки населення світу.